Detta har hänt...
Grattis.
Ni har hittat en äkta omek.
Men när votanerna ser dig
ser de bara ett rovdjur, för det är allt de vet om dig.
Omeker äter inte de lägre stående raserna längre.
Men det behöver ni inte bry er i.
Jag är här för min dotter.
Okej, så här ligger det till.
Vår stad behöver gulanit.
Jag föreslår att vi delar hälften var.
Våra gruvor, er utrustning.
Alla vinner.
Du är inte en mördare.
Du vet inte hur det är. Vad mord gör mot en.
Jag vill inte du ska veta.
Vad hände?
Mitt vapen låste sig.
- Vem är det? - Det är en VK-patrull.
Skulle du döda människan i utbyte för din mans liv?
Nej.
Familjen är viktigare än nåt annat i världen, Alak.
Jag är Christies mor. Du kan räkna med mig.
Jag önskar jag kunde tro dig.
Pilar?
Nej!
Pilar!
Hallå! Hallå, snälla.
Hon tog min son!
Ni får spionera för mig som ett team. Både du och Stahma.
Ni undrar säkert om det finns en hake.
Tja... Bebe.
LAGVÄKTARE
"Skeppet började kränga runt dem i en våldsam monsun av terrastenar.
Kazirin var i självförstörandeläge!
Skadad, blödande. Det fanns inte en chans att Nolan skulle kunna ta sig ut ensam.
Så Irisa lyfte upp honom på axlarna...
Och medan hans heta människoblod blandades med hennes
släpade hon mannen som hon kallade 'far' till säkerhet.
Mot friheten. Till Defiance."
Vill du ha den? Här. Nej.
Min favoritdel är när du styckar J-rep-bataljonen
och använder dem som en trappstege.
Jag bryr mig inte. Det är skräp.
Nej.
Pappa läser.
Hörni. Kraftbarriären var nere för att släppa in en leveranskonvoj
då ett fordon dök upp från ingenstans.
De körde igenom porten. VK-märkt.
De körde rätt mot stan.
Inkommande fordon!
Skjut på mitt kommando.
Vänta.
Skjut inte!
Hur tänkte du när du störtade in så där?
Min man är i akut behov av vård. Snälla.
Tänk om jag skjutit er.
Jag högg liberatern i halsen med min shiv,
men han lät så pass att vakterna kom.
Vi var tvungna att fly till bilarna över öppen mark.
Kulorna flög över våra huvuden.
Det var ett mirakel att vi tog oss till fordonet.
Jag drog Stahma efter mig, men Alak...
Alak var borta.
Vi sökte hela natten, men när det blev dag, vi...
blev vi tvungna att åka.
Vi får be till Rayetso
att Alak och bebisen hittar hem.
Ta det lugnt.
Ditt sår kommer gå upp.
Han klarar sig.
Tack, Doc.
Det var inte för din skull.
Vet du var lägret är?
Nånstans i Bordeendalen.
Det tar en halv dag med bil från Defiance.
- Hur många soldater har de? - Minst hundra.
Vi hade ögonbindel.
Du sågs lämna stan med Rafe McCawley.
Var befinner han sig?
Rafe, Christie och Quentin är döda.
De där VK-svinen massakrerade hela familjen.
- Allihop. - Nej.
Nej.
Nej!
Vilken arsenal.
Jag är en stor kille. Jag kan bära mycket.
Jag vet att du lider.
Jaså?
Ja.
Jag har känt McCawleys länge.
Rafe var min förste vän här i Defiance
och jag brukade vara barnvakt åt Christie.
Men det får inte handla om dem.
Jag uppskattar rådet.
Jag behöver information.
Okej? Trupprörelser, antal soldater, detaljer om vapen.
Sen måste du komma tillbaka hit.
I ett stycke.
Oroa dig inte.
Jag behöver inte säga att vi kliver in i ett näste fyllt med iskalla mördare.
Gör inte det då.
Jag måste veta att jag kan lita på dig.
Var inte dum.
Äntligen hemma.
Det känns inte likadant.
Kollar du om badkaret har läckor?
Favis.
Jag är djupt skamsen.
Det är okej, raring.
Det är bäst att hålla rören aktiva.
Får jag fråga, hittade ni Alak?
Det gjorde vi.
Mår han bra?
- För stunden. - Andina.
Börja med middagen.
Varför sa du att Alak lever till henne?
Hon är svuren till oss. Hon är pålitlig.
Vi kan inte lita på nån.
Om vi blir påkomna blir vi avrättade för förräderi.
Rahm Tak dödar Alak.
Vårt barnbarn växer upp föräldralöst.
Ska jag skära av halsen på Andina? Blir du glad då?
- Andina! - Du är ett barn.
Snälla, kom hit!
Jag är en professionell brottsling!
- Jag vet vem jag kan lita på! - Ja, Favi?
- Ut. - Ut!
Vi kom till den här stan med bara kläderna vi hade på oss.
Jag gjorde det som krävdes för att försörja och skydda familjen.
Jag tänker fortsätta göra det, och utan dina åsikter!
Ska du bada ensam igen, älskling?
Eller tänker du hjälpa mig hoppa i det gwokla badet?
Vi är nog nära. Rahm Taks visitkort.
Bäst vi begraver dem.
Hämta en spade.
Nolan, akta dig!
Hej, kompis.
Törstig? Jag har en flaska med slam i bilen.
- Är ni okej? - För tillfället.
Det är farligt i den här skogen.
Kom. Vi för ert fordon till min stuga.
Följ med mig om ni vill leva.
Ville bara kolla att det gick bra att komma upp dit.
Självklart.
Såg du till att gömma sändaren ordentligt?
Naturligtvis.
Kom i håg att inget ska vara i vägen från norr.
Glöm inte säga att Nolan är på väg mot dem.
Sköter du ditt så sköter jag mitt.
Ja.
BORDEENDALEN 300 KILOMETER VÄSTER OM DEFIANCE
Är det där min pappas?
Det var det.
Fick precis det här.
Gissa vad, Alak?
Jag hade låga förväntningar
men dina föräldrar har lyckats att etablera en kommunikationslänk.
De varnade mig också för att stans lagväktare är på väg hit.
Berätta om honom.
Jag har faktiskt aldrig träffat honom.
Jag har alltid försökt hålla mig i skinnet.
Du är en udda blandning.
Jag ser vissa ädla drag från shanje liron
i den markerade käklinjen,
i näsryggen.
Men jag ser också den tröga arrogansen
från din fars yuke liro.
Du är en patetisk blandning av olika kvaliteter.
Jag unnar dig det där misstaget.
Vi börjar om.
Berätta om lagväktaren.
Han heter Joshua Nolan.
Joshua Nolan? Yosemites slaktare?
Ja.
Ja!
Han är den mest skrämmande mördaren på den här planeten
och han kommer slita av din jekkla hals när han kommer hit!
Jag var i Yosemite.
Det fanns ett vackert vattenfall där.
Det var rött av votaniskt blod i dagar
efter att Joshua Nolan massakrerade min kamrater.
Jag ser fram emot att träffa honom igen.
Så vad gör ett par Arkjägare mitt ute i ingenstans i Oklahoma?
Letar efter lägret som de där soldaterna kom ifrån.
Letar ni efter VK?
Har ni en dödslängtan?
Jag har alltid varit äventyrlig. Vad vet du?
Kollektivet har sitt läger nära Pallahasåsen.
Det finns björnbärsbuskar där så jag brukar ta risken.
Tänk vad man är beredd att riskera livet för.
Jag kan visa vägen.
Uppskattar det.
Din bebis är vaken.
Hej.
Jag fann honom för några månader sen i Freeman, Kansas.
VK hade passerat och dödat varje man, kvinna och barn.
Men de missade den här lille rackaren. Han är en överlevare.
Kall, hungrig. Han gör aldrig nåt väsen av sig.
Vad heter han.
Jag kallar honom Bear.
För han sover precis som en björn.
Det här är ingen plats för ett spädbarn.
Vi kan ta er två till civilisationen när vi åker förbi.
Vart ska ni?
Österut. Defiance.
Defiance.
Jag har alltid velat åka dit för att se valvbågen.
Räkna med mig.
Värme och tillräckligt med pow-mjölk till min lille Bear.
Om jag så måste åka fastbunden på huven.
Det behövs inte.
Vi åker i gryningen. Här. För säkerhets skull.
Jag ska inte göra er besvikna.
Brickan passar dig bra.
Vad gör du?
Jag är här för att hämta lite saker från min bil.
Du stal bilen från VK, som stal den från J-rep.
Så det är ett krigsbyte som tillhör stan.
Precis som de här vapnen.
Det är därför jag valde just det här fordonet.
Innan vi flydde
såg jag hur några soldater fyllde det hemliga facket.
Jag ska vara ärlig mot dig.
Mina kriminella intressen har blivit till shtak under mina långa frånvaro.
De här vapnen kan hjälpa mig att återställa min överhöghet.
Jag är ledsen för allt du fått gå igenom.
Men om vi attackeras av VK
så behöver vi varje pistol, gevär och slangbella som finns.
Ett räddat liv, en betalad skuld.
Vet du vad det betyder?
Din dialekt är lite för svår för de här människoöronen.
Under massmordsnatten på Camp Reverie
höll du på att bli avrättad.
Jag räddade ditt liv.
Du kan betala tillbaka nu.
Allt jag ber om är att du ser åt andra hållet.
- Ursäkta mig. - Jag är ledsen, men det kan jag inte göra.
Ha en bra dag, vice-lagväktare.
Datak.
Stopp.
Du skulle väl aldrig skjuta en krympling i ryggen?
Jo, det skulle jag.
Det är du för ärbar för, sötnos.
Sista varningen.
Det slutar sällan bra för folk som försöker ge mig order.
Jag är förkrossad.
Jag har alltid känt nån slags kemi mellan oss.
Håll tyst.
Åsen är ett par kilometer norrut.
Det finns en bakväg men den är rätt överväxt
och svår att följa om man inte hittar.
PUGLEFLODENS NATIONALPARK
Kanske bättre om jag kör.
Ge mig nycklarna.
Växellådan är inte i bästa skick. Svårt att få den från andra växeln.
Jag är faktiskt en bra förare.
Det är okej. Jag kör.
Jag frågar en gång till.
Om du vill ha nycklarna måste du döda mig.
Den där behöver ett munstycke för att kunna avfyras.
Ge mig den.
Rafe McCawleys kängor. Halv-castithansk bebis.
Det krävs inte en indogen för att räkna ut vem du är.
Trevligt att träffas, Pilar.
Den bebisen är det enda som finns kvar av min familj.
Snälla. Låt mig hålla barnet.
Va? Barnet du kidnappade? Det barnet?
Barnet jag räddade.
Jag är inte kriminell.
Du försökte precis döda mig och ta min bil.
För att jag inte litade på dig.
Du litade inte på mig heller
för annars hade du inte gett mig ett icke-fungerande vapen.
Då är vi kvitt.
Det är okej.
- Snälla, inga handbojor. - Åh, gud.
Nej, de votaniska prästerna gjorde det och andra hemska saker.
Jag bara... Bebisen behöver...
- Kom hit. - Nej.
Ett ord till. Ett till...
så stoppar jag en strumpa i din mun.
Vi tänker ta med er båda till Defiance
och reda ut det där.
Lugna ned dig och slappna av tills dess.
Nej. Nej, Nolan.
Låt mig få honom.
- Låt mig hålla honom. - Döda...
- Hördu! - Döda henne inte!
Döda henne inte.
Jag hade inte tänkt det.
Okej. Vi kommer och hämtar dig.
Kom. Vi drar.
Vad gör du?
Vi kan inte lämna barnet.
Varför inte?
Han är glad.
Han är en bebis.
Och? Vart ska han ta vägen?
Han är en bebis!
Du är väldigt krävande.
LAGVÄKTARE
Hej, Datak.
Amanda.
När jag körde mot Defiance
och såg den underbara valvbågen i horisonten,
så trodde jag att det innebar en fristad. Jag var äntligen hemma.
Ingen av alla skador som du ser på min kropp gör mer ont
än den taskiga behandling jag fick från din...
söta lilla lagväktare.
Sarkasm. Du är ett sånt proffs, Amanda.
Är det nåt mer du behöver få sagt?
Jag har betalat dyrt för de där vapnen.
Jag har blivit torterad, förödmjukad.
Min son är antagligen död. Jag har förtjänat de där vapnen.
Vi har ett helt förråd med vapen.
Tror du verkligen att de där vapnen är varför du varit inlåst hela natten?
Så varför?
Du är fortfarande arg gällande din syster.
För var dag som ni varit borta
har jag väntat på nyheter om att antigen du eller Stahma,
företrädesvis båda, ska ha dödats i ödemarken.
I de bästa dagdrömmarna
dog ni väldigt sakta och plågsamt.
Men nu är ni tillbaka.
Och jag har ett val.
Antingen kan jag fokusera på att hämnas Kenya,
eller så går vi vidare.
Om du försäkrar att Defiance kommer först,
om du svär att organisera de kriminella
och slåss för allas bästa,
om du lovar att aldrig göra mig förbannad eller få mig att ångra det här beslutet...
Jag svär trohet till Defiance och dess folk.
Säg det på engelska!
Jag lovar.
- Är du okej? - Släpp ut honom.
Med tanke på vår överenskommelse så skulle de där vapnen verkligen hjälpa.
Det kommer inte hända.
De där vapnen kommer vara kvar inlåsta
i stans vapenförråd.
Så de kan hjälpa oss vinna kriget.
Det är en människoleksak. För barn.
Du är ung och talar omekiska.
Jag talar det knappast flytande.
Vi läste era klassiker i skolan.
Lutenns dikter var mina favoriter.
"Ljus av ren sanning. Dina kyssar lyfter mig över min rang.
Låt mig inte i mörker
förvittra."
En recitation värd höga poäng.
Som era förslavade konkubiner innan Upplysningen,
förväntades det väl av castikvinnor att recitera er poesi?
Ja. Det var en mörkt kapitel i vår historia.
Som tur är har vi mognat. Utvecklats.
Andra har vägrat gå vidare.
De är på sin vakt mot oss. Men du...
Du är inte det.
Kanske jag borde vara vaksam.
I godnattsagorna från min barndom
var omekerna kända som "De mäktiga besvärjarna".
Enligt legenden så skulle en flicka som råkade stöta på en omek
bli galet förälskad
och föras bort i den fruktade skörden och aldrig mer bli sedd.
Men det är väl bara sagor, eller hur?
Man kan aldrig vara säker.
Jag heter Eksu Tsuroz T'evgin.
Vad är ditt namn?
Stahma.
Vad är det du har köpt, Stahma?
Smärtstillande örter.
Till min make.
Kanske du kan hjälpa mig med mitt inköp.
Jag letar efter nåt som kallas "sockerbröd".
Människorna tycker om det.
- Men... - Men vad.
Men som köttkännare
skulle jag tro att en omek skulle föredra nåt lite mer smakrikt.
Jag kommer ihåg den där känslan
då Arkerna äntligen lämnade Castis omloppsbana.
Lättnad. En försäkran om att vi inte skulle utplånas
av vår egen sols hetta.
Och hopp om en ny start.
Mitt folk delade samma hopp.
- Det varade inte länge. - Vad hände med omekernas skepp?
De blev saboterade.
Våra ledare sa att era farkoster hade ett fel i designen.
Era ledare ljög.
Votaniska kollektivet skickade sabotörer,
indogeniska formskiftare på självmordsuppdrag.
Votanerna var rädda att omekerna skulle stjäla detta paradis,
denna jord, framför näsan på dem.
De ställde in bomber som förstörde skeppen inifrån.
Men du överlevde.
Mitt skepp, Tsuroz, hade tur.
Min dotter och jag var på rymdpromenad när det exploderade.
Våra vakuumdräkter skyddade oss så vi kunde laga skrovet.
De andra på skeppet dog av exponering.
Åh, Rayetso.
Jag beklagar.
Du och din dotter
var de enda överlevarna av hela er ras?
Jag vet inte.
Så fort mitt skepp är tankat och lagat
ska jag återvända till rymden.
Och om det finns överlevare kommer jag hitta dem. Vad som än krävs.
Och du vill inte hämnas på det votaniska folket?
Hämnd är en lyx jag inte har råd med.
Det viktigaste är att få tag i gulanit,
tanka mitt skepp, laga det, och återuppbygga min ras.
En gång i tiden föraktade jag människor.
Aliens med rosa ansikten som behandlade oss som djur.
De satte oss i läger där vi blev hungriga och sjuka.
Men nu äter och dricker du bredvid dem som om inget hänt.
Varför?
Jag blev kär i en.
Kanske finns det mycket att lära om dessa människor.
Jag kan ge dig vägledning.
Lektioner om deras kultur.
De har över hundra män.
Sexton fordon.
De har till och med volger.
- Åh, nej. - Vad är det?
De har en barriärskärare.
Vo-techartilleri med lång räckvidd.
Byggd för att spränga igenom kraftbarriärer.
Okej.
Kom.
- Vi måste varna Amanda. - Vi måste spränga den.
Det här är ett spaningsuppdrag.
Det var det.
Det finns sex handgranater där inne.
Jag tar mig till lägret och sätter dem på stridsvagnen.
Täck mig med den här.
- Jag borde göra det. - Varför?
För om nån ser en människa så kommer de slå larm.
Jag smälter in bättre.
Det har inget att göra med den här?
Att avfyra ett vapen?
Du är en bättre skytt.
Men jag springer snabbare.
Lugn och fin, gumman.
Behöver du hjälp?
Tyst, raring.
Somna om, okej? Natti natti.
Okej.
Så ja, gumman. Nu fixar vi det här.
Inkräktare! Vi har en inkräktare!
Hallå! Vad är det som händer?
Hallå, vad händer?
Stanna där du är.
Tror du att jag är rädd för dig?
Backa!
Du kommer inte skjuta det där stackars barnets mormor.
Inte framför ögonen på honom.
Barn är överraskande motståndskraftiga.
Joshua Nolan!
- Irisa. - Var är du?
Skickar du ett barn för att göra det farliga jobbet?
Du är inte direkt nån slaktare, va?
Du är en kotlett!
Kom ut från där du gömmer dig
eller så visar jag dig vem som är den riktiga slaktaren.
Jag är slaktaren...
Var är vi?
Tulsa, herrn.
Jag är Tulsas slaktare.
Kom igen, gör det. Jag ångrar inget.
Kom igen, gumman. Vad väntar du på? Döda honom.
Kom du på andra tankar?
Jag måste erkänna. Jag är förvånad.
Kom igen.
Nej.
Två-stegs Mississippi. Okej.
Hur kunde du missa bilen?
Du skulle inte gett dem Bear.
De är hans släktingar.
Det är Pilar också.
Tror du att hon är död?
Jag kan inte vara hundra procents säker,
men även om hon är där ute så är bebisen säker.
Tills Rahm Tak tar henne.
Nej. Säg det inte.
Du hade honom.
Anfallets ledare.
Om du inte hade fegat ur
så hade Rahm Tak varit ett kallnande lik nu
och Defiance hade varit mycket säkrare.
Vi ligger i krig, gumman.
Och du har blivit en opålitlig partner.
Vad är det?
Favi. Vi har fått ett meddelande från Datak och Stahma.
Goda nyheter hoppas jag?
De lyckades placera
de shrill-infekterade vapnen i vapenförrådet.
Stans alla vapen blev förstörda.
Inte tillräckligt bra.
Jag vill att Joshua Nolan ska veta att han inte kommer undan så lätt.
Jag vill säkerställa att den där slaktaren och hans shtake lilla stad
aldrig glömmer vem jag är!
Vi ruskar om dem lite.
Vad står det?
Vad? Vad är det?
Vad vill den där galningen?
Han vill att vi ska spränga St. Louis-valvbågen.